אתה חייב ללכת.
יומיים. מקסימום שלושה.
תישאר עם הסוס. תתעסק בעניינים שלך.
תחזור אלינו.
אדון! היי! תעצור!
ראיתי אותך עובר. אמרתי לאבא שאני ארוץ אליך ואבדוק אם אתה רעב.
בדיוק יש ארוחת ערב.
היינו מודאגים קצת, אבל מזג האוויר השתפר כשהיינו 50 קילומטרים מהריו בראזוס.
השמש נמצאת בשמיים מאז. שליו לגמרי.
היית בסנט לואיס פעם?
אין שם הרבה יותר מעורכי דין ורעשים חזקים כיום.
עצלות מנוונת, מהצהריים עד הלילה ופעמיים בימי ראשון.
אז...
צצה הזדמנות לצאת משם ולבוא לאזור הזה.
לתבוע חלקה בשממה, לפני שהכל ייעלם לנצח.
סיילאס, תרחיק את הכלבים ההם מהעגלות, טוב?
הם מוציאים אותנו מדעתנו. בינתיים, אין חרטות עד עכשיו.
הדברים שראינו כבר...
כוכבים, ציפורים...
איילים קנדיים שלוש פעמים.
ראינו גם דברים אחרים.
דברים שמרתיחים את הדם.
כן.
תשאל אם הוא ראה אינדיאנים, אבא. - שקט, ילד.
הוא היה אומר לנו.
אתה לא אומר הרבה. נכון, אדוני?
זה לא רע.
"שתיקה היא עמוקה כנצח, ודיבורים הם שטחיים כזמן."
אבל הארץ הזאת...
היא יותר מאשר רק עצים ונהרות.
היא הבטחה.
חוזה עתיק תחת...
האזורים והנופים החדשים האלה, אבל התנאים שלו הם נצחיים,
והשכר הוא לצדיקים.
מה אתה אומר על זה, אדוני? אתה מסכים? כן או לא?
שזה גן עדן?
זה לא.
- העיירה רטווטר -
מי המושיע שלך? - ישוע הוא המושיע שלי.
"לשיר על האל ועל רחמיו לשיר על האל ועל טובו..."
מי האדון שלך? - ישוע הוא האדון.
האם אתה מבטיח לחיות כמאמין ברוח הקודש? - כן.
"תנו לאלוהים את אשר לאלוהים..." - האם אתה מאמין שישוע הצלוב מת,
נקבר, חזר לתחייה, ויושב לימינו של האב?
בסדר.
זה לא הגיוני.
טוב...
הושע אותי, אבי.
תסתלקי מפה. - הושע אותי, אבי.
את מודה שאת חוטאת,
וזקוקה למושיע?
בהחלט.
"טוב, אני אדם מבוגר, ולוקח הכל בקלות.
זה הזמן לגשת לעבודה. - אמרתי לא.
בינתיים... תודה שגרמת לי להיות רטובה.
"כשהילדות הקטנות עוברות לידי, אני קורץ..."
הבא בתור.
מי זאת הייתה? - הממ?
אני הולכת להכין קפוצ'ינו.
זאת חתיכת...
כן, נראה לי שהדבר הזה מהמתכת אמור להיות בתוך החלב.
מיילס, אני מסתדרת, תודה. - אוקיי.
תראי, אחרת הוא לא יקציף. - מיילס, אמרתי שאני מסתדרת.
איזה איש נחמד. בחור מקסים.
לא, אבל את צודקת. את מסתדרת. תקשיבי, לאותו עניין,
נראה שאת זאת שמקבלת את כל ההחלטות כאן. רק, את יודעת, מבחינת המנהלה.
פשוט, סבתא בי שלי, בדבלין, קיבלה את תוצאות הבדיקה שלה מהמרפאה.
הכאבים שקיווינו שהם פוליפים אנאליים, זה... אלו חדשות רעות.
מה אתה רוצה, קאסידי? - אני צריך רק מקדמה.
כן, על שירותים שביצעתי. - איזה שירותים? המזגן מקולקל עדיין.
אני מחכה שיגיע חלק בשביל זה.
תראי. תקשיבי.
אני באמצע שום מקום בדרום המערב, כן?
אין לי כסף, אין לי תחבורה,
מלאי הסמים שלי מדולדל באופן מסוכן ואני אעשה משהו נואש, אני נשבע באלוהים.
אני רק צוחק! אל תהיי כזאת.
אוי, אלוהים.
טד ריירסון, אה? כלומר, להוציא לעצמך את הלב?
זה דבר אחד, אבל...
לעשות את זה מול אימא שלך? זה משונה.
היי. - היי.
תודה.
תראה, אני מבינה שהקטע של קאסידי, זה שהוא דוחה, גס רוח וילדותי,
יכול להיות כיף. אני מבינה. אבל אתמול היה ארגז וחצי
של יין לטקס לחם הקודש במחסן, והיום...
אני אדבר איתו. - אוקיי.
חוץ מזה, מספר האנשים שבאו לא רע, אה?
כן. טוב, אנחנו רק בתחילת הדרך. צריך להפיץ את השמועה.
מפגשי היכרות, ביקורים בבתי חולים, כל הדברים האלה, שלא עשינו קודם, אבל...
ואני צריכה שתבקר אצל משפחת לואוץ'.
אחרי כל מה שהמשפחה הזאת עברה...
אבל כן, זה יום טוב. - וואו! אלי הטוב!
אני מצטער, בחור. כשנכנסת דרך הדלת, קפאתי מרוב פאניקה.
יוג'ין!
להתראות.
מה לכל הרוחות קרה שם?
רובה ציד.
הוא ניסה להתאבד. - הוא מסתובב עם פרצוף כמו תחת.
הוא היה צריך להשתדל יותר.
היה לא נוצרי מצדי להגיד את זה?
אפשר לומר. - בסדר.
ילד מסכן.
אפשר לדבר איתך, מטיף? באופן פרטי? - כן, ברור. רק תן לי רגע.
תראה, קאס, אני... אני שמח שאתה פה.
המזגן, כל מיני עבודות...
אבל יש לי עבודה משלי לעשות ו... אני לא יכול שיהיו בעיות.
בעיות נוספות.
אה.
טוב, בסדר, כן, בלי בעיות. - יופי.
אני אוהב שאתה בסביבה. - בסדר.
רוצח.
מי אמר את זה?
לא חשוב כמה אני משתדל, אתה יודע, הדחפים האלה...
מושכים אותי כמו חבלים עבים.
לא חשוב כמה אני משתדל, אתה יודע. אני לא יכול לשכוח אותה, אתה יודע?
בכל בוקר, בכל אחר צהריים, יושבת מאחוריי,
עם תרמיל הגב הקטן שלה,
מצחקקת עם החברות שלה,
יושבת שם, במושב האחורי באוטובוס...
הייתי ככה קרוב לעשות משהו, לפני כמה ימים.
ככה קרוב. - ליינוס.
היא ילדה קטנה. - כן, אני יודע.
לכן אני מתוודה.
אתה לא יכול לספר על זה לאף אחד, נכון? כלומר, אסור לך.
זה רק בינינו. - כן, זה חסוי.
חסוי. נכון.
אה, אז לכן באתי. כדי להיטבל שוב.
דחפים... שהדחפים האלה ייעלמו...
זהו זה.
כדי לקבל מחילה.
ככה זה פועל, נכון?
רק אם אתה חוזר בך באמת ממחשבות החטא שלך.
כן, לא, כמובן, כן. אני חוזר בי. לגמרי.
וכל עוד אתה לא פועל בהתאם לדחפים האלה. - לא, אסור לי...
אסור לי לפעול בהתאם הדחפים.
אז ליינוס...
רק כדי שנעבור שוב ונוודא שאנחנו מבינים...
אתה תהיה חייב להפסיק לחטוא. - אני מבין.
בסדר. - בסדר.
תודה, מטיף. אחרי היום הזה...
אני לא אחזור להיות כמו פעם לעולם.
שקט!
בסדר. סכום אפס. כלומר שכדי להוסיף, אנחנו חייבים לחסר.
חלקה שמחסרים זה עשרה דונם שמוסיפים,
וכן הלאה וכולי.
בסדר. עשרה דונמים של אזור האכלה מוסיפים 25-30 יחידות.
זה לרבעון, לא לשנה. טוב? עוד יחידות, עוד משרות.
יש את האורזים...
את הממיינים...
את הרועים...
הקצבים...
וכן הלאה.
בכל אופן... אה, דוני?
תחתום שם.
שנלך?
מה? מה אתה עושה?
בחייך, דוני. בחייך...
דוני. בחייך, גבר. מה אתה עושה?
דוני. בחייך!
בוא נזוז.
אני אוסף הצעות בשביל כנסיית "כל הקדושים".
בוקר טוב, גבירותיי. הצעות בשביל כנסיית "כל הקדושים"?
היי. - לא, תודה.
נשמח לשמוע איך לשפר את הכנסייה. נשמח לראות אותך ביום ראשון.
הצעות?
כמה מהן דווקא די טובות.
אוי, אלוהים...
אוי, גבר. מדבר, לוחץ ידיים, מחלק עלונים...
איך אני אוכל להתחרות בכל ההתרגשות הזאת? - כן, ממש מצחיק.
מה קרה, מטיף? ישוע לקח לך את ההגה?
טוליפ, מה לא בסדר אצלך? - כבר שום דבר. ההטבלה הזאת עשתה נפלאות.
השתניתי.
"הימים הופכים קצרים יותר, הלילות הופכים ארוכים יותר.
הילדים הופכים רעבים, הם לא יכולים להחזיק מעמד עוד הרבה.
אלי, אני מתפלל, שתדאג לנו כאן למטה." - היי.
יום קשה במשרד, יקירי? אה?
בוא כבר, בסדר? ארוחת הערב מתקררת.
"חייתי חיים של חטא, עכשיו אני טוב בפנים.
אני רוצה, אלי, שתיקח אותי, ותמחל לי על חטאיי.
אלוהים, אני מתפלל..." - בסדר. יש לו תוכנית בשבילך, נכון?
אני מאמין שכן. - בסדר. אני רוצה להבין.
האל הכל יכול פינה חלק מלוח הזמנים שלו,
ישב מאחורי שולחן הכתיבה הלבן שלו ועשה, "מלאכים, הנה התוכנית שלי לג'סי קאסטר".
נכון.
אז מה היא? - להיות כאן.
לעבוד קשה, לעזור לאחרים. להפיץ את הבשורה.
להיות אחד מהטובים.
אתה יודע מה? יש לו תוכנית גם בשבילי. - אני בטוח בזה.
התוכנית שלו בשבילי היא להודיע לך שהתוכנית שלו בשבילך
היא התוכנית הכי טיפשית ומשעממת שהוא הגה אי פעם.
אז אנוכיות. זאת התשובה שלך. פשוט להתרוצץ ולעשות כל מה שאתה רוצה.
אילו מין חיים אלה? - חיים ישרים.
ישרים? להתרים בשביל הסבתא החולה שלך, שם בבית?
חכה רגע. היא לא הסבתא שלי. היא סבתא בי שלי,
והיא עברה סדרה... - לגנוב את היין של הכנסייה?
זה לא הוגן. התכוונתי לשלם על זה. - זה רק מעט ממה שעשית.
מה איתך?!
אתה שברת לבן אדם את הזרוע וגרמת לו להשמיע קול של ארנב, חתיכת צבוע.
מה שלא עשיתי, לפחות אני לא קורא לעצמי ישר, חתיכת לוזר שכמוך.
לוזר.
לוזר זה נכון. - תראה, אני רק אומר...
משעמם זה לא הדבר הכי נורא שבן אדם יכול להיות, קאסידי.
אני חושב שאתה טועה.
אני חושב שמשעמם זה הכי נורא.
אני תוהה מי לימד אותך להילחם ככה.
אבא שלך?
להילחם?
לא, זה היה מישהו אחר. - אה.
יש מאחורי זה סיפור, נראה לי.
למה אנחנו תמיד מדברים עליי?
מה הסיפור שלך, קאסידי?
לא, הוא די אופייני, למעשה.
אני ערפד בן 119 שנים מדבלין.
וכרגע אני נמלט מקבוצה של ציידי ערפדים עושי-צדק דתיים,
שלא מפסיקים לאתר אותי איכשהו.
מה עוד? אני מזל קשת, ימני,
אני אוהב אוכל סיני. אף פעם לא ראיתי את האוקיינוס השקט,
ואני חושב ש "ביג לבובסקי" מוערך יותר מדי.
ערפד, אה? נשמע כיף.
זה יכול להיות.
לפעמים.
מה יש לך שם?
לא.
תן לי לראות. - אני לא אתן לך.
זה חזק מדי בשבילך. רד מזה. - תן לי.
אחרי לגימה מזה, אתה כבר לא תרגיש כמו "אחד מהטובים", בסדר? אז פשוט...
תן לי את זה! - בסדר, בסדר. אל תשפוך את זה!
זאת תערובת של אלכוהול לניקוי,
מסיר אבנית של מכונת הקפה, ומשהו שמצאתי מטפטף מהצד האחורי של המזגן.
אני אוהב את "ביג לבובסקי".
לא.
לא, זה סרט מחורבן.
- מלונית "סאנדאונר" -
בואנוס טארדס. אתה רוצה מגבת אחת, או שתיים?
לא.
סניור. שואלת, אתה רוצה מגבת אחת או שתיים?
לא.
לא מגבות, סי. לילה טוב.
אתה מוכן?
"כשהיער בוער לאורך הדרך,
כמו העיניים של אלוהים בפנסי המכונית שלי.
אני הולך לשבור...
אני הולך לשבור את...
אני הולך לשבור את הכלוב החלוד שלי ולברוח.
אני הולך לשבור...
אני הולך לשבור את...
אני הולך לשבור את הכלוב החלוד שלי...
ולברוח.
"ווינקן, בלינקן ונוד, לילה אחד,
הפליגו להם בנעל מעץ.
הם שטו על נהר של אור בדולח.
לתוך ים של טל.
'לאן אתם הולכים ומה תבקשו?'
שאל הירח הזקן את השלושה.
'באנו לדוג את דג ההרינג,
שחי בים היפה הזה.
הים...'"
זה לא הגיוני.
נעבור לתוכנית ב'.
היי!
תתרחקו ממנו מיד, חארות קטנים ומטונפים.
זה אני שאתם מחפשים, כן?
וברצינות, בחורים, אני לא יודע איך אתם מוצאים אותי כל הזמן. באמת שלא.
אבל אני יודע שאתם הולכים להצטער שמצאתם. אה?
ואני לא מדבר על להצטער מסוג של "לקחתי חצי דף אל.אס.די
בקרב השוורים אתמול בלילה". לא, לא, בחורים.
לא, זה מצטערים מסוג הרבה יותר גרוע.
מצטערים מהסוג הזה.
אתה תצטער שעשית את זה.
תוריד אותו ממני!
כן!
לא! לא!
לא, לא, לא!
כמו שאמרתי, פאדרה.
בלי בעיות.
- בית הזונות "טואודביין" -
- דיפנדר -
"אש וברקים זורמים לי בתוך הוורידים"...
אני מתקפל. - מתקפל.
קלייב?
אני אקבל את כל הכסף שלך, או רק חלק ממנו?
משווה.
אז את כולו. - נו, בחייך...
אתם יודעים, אני ככה קרובה לרחם עליכם, אז כדאי שתיקחו את עצמכם בידיים
ותפסיקו להתנהג כמו חבורה של...
בנות.
לייסי, בואי נלך.
בואי נלך! - אוקיי, קלייב.
תהיה עדין הלילה.
ברור, מוזי. הלילה הולך להיות קלי קלות.
אז פריסילה-ג'ין...
את עדיין גרה בבית של וולטר? מה שלומו בזמן האחרון?
בפעם הבאה שהוא לא יהיה שיכור ומעולף, אני אשאל אותו.
כן, הדוד שלי מקיא ומחרבן במכנסיים בכל יום.
כל כך קשה לו עם הגמילה עד שהוא לא יכול אפילו לכפתר את החולצה שלו.
פעם אחת, כשהייתי בת שש,
הוא השתכר כל כך עד שנסע דרך מגרש חנייה לתוך פינת ליטוף.
הוא הרג שני ילדים ותיש.
זאת רק בדיחה. אבל זה היה מצחיק, נכון?
רק רגע, בחורים.
היי, דני.
כן, השגתי מה שהייתי צריכה. ואתה?
יופי-טופי. ניפגש אז.
היי, מוז? - כן?
אני יכולה לשאול חדר הלילה? - בטח, מתוקה.
טוב, יפים שלי. איפה היינו?
שיט.
טוב.
תגידו שלום לחבר הקטן שלי.
בסדר.
בואו, בחורים. כל מה שנשאר לעשות עכשיו, זה לחפור קצת אדמה,
להיפרד, ונוכל להגיד ש...
שיט.
בוקר טוב.
חתיכת מנוולת.
הפגישה שלך. שכחת?
לא. - מה קרה?
שום דבר. רק הייתי ער עד מאוחר ודיברתי. - עם מי דיברת?
קאסידי. מה הוא עושה כאן בכלל? הוא לא עובד, הוא ישן כל היום...
לא, לא, קאס הוא בסדר.
אני אשם בזה, לא הוא.
מה זה? - פשטידה. אנשים אוהבים שאתה בא עם משהו.
יש פה ריח של משהו שמת.
זה כמו... - אולי זה מ...?
אולי כדאי שאני אדחה.
אני רוצה לעשות את זה.
אני רוצה ללכת.
לאן אני הולך?
הלילה זה הגמר של "הרווק".
הרופאים אומרים שהיא עדיין יכולה לשמוע, אז...
אנחנו מגבירות את הקול בטלוויזיה ומסתכלות ביחד.
זאת התוכנית שהיא הכי אוהבת. לפחות, היא הייתה כזאת.
גברת לואוץ', אה...
אני ממש מצטער.
תודה, מטיף.
משהו כזה...
זה פשוט... - אנחנו בסדר.
אני מעריכה את זה שבאת הנה. ואת הפשטידה.
קח את כפפות התנור שלך בחזרה.
ברור שאת לא בסדר.
כואב לך.
כאב של יום אחר יום.
הוא משכיב אותך לישון ומחכה לך כשאת מתעוררת.
כמו בורג גדול שתקוע לך בחזה.
ככה זה היה בשבילי, בכל אופן.
אבל יום אחד,
ואם אגיד בדיוק מתי, זה יהיה שקר, אבל...
אבל יום אחד...
אורו של האל יגיע אלייך.
אל שתיכן.
וכשהוא יגיע, משהו יקרה.
משהו ישתנה.
תודה.
אלו מילים נפלאות.
אבל למרבה הצער, זה כל מה שהן.
מילים לא יפקחו את העיניים שלה,
או יעזרו לה לרכב על סוס שוב.
הן אפילו לא יעזרו להחליף את החיתולים שלה.
בלי כוונה לפגוע, הפשטידה הזאת שהבאת...
שווה יותר מכל המילים שבעולם.
לפחות, אחרי שתלך, אני אוכל לתת אותה לכלבים שלי.
הלו?
אלוהים אדירים...
מטיף.
תשחררי אותי. - אוי, בחייך.
פעם אהבת את משחקי התפקידים הקטנים שלנו. - מושב תינוקות?
זה משך את תשומת הלב שלך, אה? - תשחררי אותי מיד.
הדלת פתוחה.
שום דבר לא מחזיק אותך. - הקרסול שלי קשור בשרשרת.
הממ. זאת באמת בעיה.
רציתי לעדכן אותך.
המפה שסיפרתי לך עליה?
לאוצר קבור, משגרי טילים תת קרקעיים, מה שלא חשבת שזה...
לא חשבתי שום דבר. - המפה היא בשביל דני. אתה זוכר את דני?
לקוח של דני רוצה אותה. אנחנו לא יודעים למה, ולא אכפת לנו.
כי בתמורה למפה הזאת, הלקוח של דני ייתן לנו מידע.
מידע מאוד מעניין. - ולפי ההבעה שלך אני יכול להבין
שאת רוצה שאני אשאל, "איזה מידע?"
אבל אני לא אשאל את זה.
כי זה לא מזיז לי.
איך שאתה רוצה. אני נוסעת ליוסטון, כדי להיפגש עם דני בשביל ההחלפה,
אז נשאיר את זה בתור הפתעה עד שאני אחזור. ואני יודעת...
"אני כבר לא עושה עבודות, טוליפ. אני מטיף שמציל נשמות עכשיו, ולא זה לא."
נכון. - לא נכון, ג'סי. תפסיק עם הקשקושים.
אני יודעת מה עשית לדוני סקנק.
דוני, זה היה רק... - זה היית אתה, ג'סי!
וזה רק עניין של זמן עד שאתה תהיה אתה שוב.
אז הנה תחזית.
אני אבקש ממך לעשות את העבודה הזאת.
אתה תגיד לא.
אבל אני לא אעשה אותך בלעדיך.
אז אני אמשיך לבקש, שוב ושוב,
כי אני מכירה אותך, ג'סי קאסטר. אני יודעת שעמוק בפנים אתה איש רע מאוד.
ובמוקדם או במאוחר, "מר איש רע" הולך לחזור,
והוא הולך להגיד כן.
בכל אופן...
תחשוב על זה.
המפתח?
כמו שאמרתי, שום דבר לא מחזיק אותך פה.
אני בסדר.
אני עשיתי את זה לעצמי.
מה אתה רוצה, יוג'ין?
מאוחר מדי, יוג'ין.
רק תמשיך לנסות.
זה כל מה שאנחנו יכולים לעשות.
בסוף...
השינוי בכולנו תמיד מגיע מאלוהים.
כן.
כן, אני מבין.
- בתי הספר הציבוריים אנוויל -
מטיף? מה... מה אתה...?
אלוהים!
אתה הולך לשכוח אותה. - מה?
את מי?
אתה יודע את מי.
זה... זה טירוף. אתה...
אתה לא יכול פשוט להיכנס לבית שלי ואז לפתוח את המים באמבטיה.
תראה, זאת... זאת לא אשמתי. אני...
אני חולה, אתה יודע? אני מכור. זה...
אתה יודע, הדחפים לא פשוט נעלמים, הם...
אוקיי, כן, זה לא תירוץ. אתה צודק. אתה צודק.
אני פשוט צריך... אני צריך להשתדל יותר.
אני הולך להשתדל יותר.
כן, אני יודע. לשכוח ממנה לגמרי.
אז...
תראה...
אתה לא יכול לעשות את זה.
אתה לא יכול. אני...
כל מה שאמרתי לך שם, זה...
זה חסוי, אז אתה לא יכול...
אלה הכללים. זה המצב. הנשמה שלי...
החטאים שלי נמחקו. אתה לא יכול לעשות לי שום דבר.
מטיף.
אני... אני חוזר בי. כן.
אנחנו הולכים לעשות את זה נכון הפעם.
לא. לא!
תשכח אותה.
אוקיי! אוקיי!
תשכח אותה.
אני לא יכול!
תשכח אותה.
מה קרה?
אמרתי לך לשכוח אותה.
לשכוח את מי?
את הילדה. - איזו ילדה? איזו ילדה? מה קורה?
זאת שבאוטובוס שלך. - איזו ילדה? על מה אתה מדבר?
אני לא מבין. למה אתה כאן?
מה עשית למוח שלי?
מה עשית לי, מטיף?
מה עשית?!
זה עולם פראי שם בחוץ.
חבורה של מטורללים מבנגור, מיין, עד לטמפה, סנט פיט.
אבל מאחר שזאת עיירה קטנה, אני דואג לדעת מי זה מי ומה זה מה.
אז אני חייב לשאול אתכם, בחורים. מי אתם?
אנחנו מהממשלה.
אני יודע שמוקדם, אבל...
אני רוצה להתפלל איתה.
נראה לך שזה יהיה בסדר?
אני אכין קנקן קפה.
תודה.
טרייסי?
זה המטיף.
אם זה בסדר מצדך...
אני רוצה לנסות משהו.
תפקחי...
את...
העיניים שלך.